Editorial 2019/XIV/1
2019
Mili ctenaři Envigogiky, nasi přiznivci,
v tomto novem cisle Vam opět nabizime serii clanků (nejen) pro letni cteni; snad tak podnitime Vasi fantazii tam, kde se cosi noveho otevira, a povedeme k vicemeně exaktnimu mysleni, kde bude potřeba to nove pojmenovat. V těchto souvislostech přemýslime take my – jde nam totiž o to, jak být in. Uprostřed děni, ktere se kolem děje, a přece být nad nim, ci vedle něj, v odstupu. Nenechat se strhnout povrchovými proudy, a přece neustrnout v nehybnosti; vnimat pohyb, sestupovat k podstatě, usilovat o jeji pochopeni ci uchopeni. Zůstat sam sebou ve vseobecnem děni, jež clověka unasi, a přitom se ho i přimo, osobně ucastnit… O to nakonec jde v nasi každodennosti, v životě, který vedeme pro sebe, spolu s jinými, a casto i pro ně. Jde o to taky v uměni, i ve vědě, pokud ma být živým prostředkem poznani. Věda svým objektivnim pohledem clověka vylucuje, někdy až na hranici formalismu, ale take jej vtahuje dovnitř, do dějů, ktere popisuje nezucastněně, a přece tak, že se o ně clověk bytostně zajima. A předevsim potom ve výchově a vzdělani – ty maji toto vtahovani „v popisu prace“. Formovat clověka, aby rozuměl sobě samemu i světu kolem – byl v souladu, a soucasně aktivně utvařel to i ono.
Celý uvodnik najdete v pdf verzi.
- Correction
- Source
- Cite
- Save
- Machine Reading By IdeaReader
0
References
0
Citations
NaN
KQI